Forskningsprogram:
Gröngödsling mot jordburna svampsjukdomar på sockerbetor

Lägesrapport 2004-2005

Åsa Olsson, Lars Persson
SBU AB

Inledning

Målet med detta projekt är att studera hur olika gröngödslingsgrödor kan användas i praktisk odling för att förhindra eller reducera angrepp av jordburna skadesvampar på sockerbetor. Ett flertal oljeväxter bl a oljerättika och vitsenap har visat sig ha bekämpande effekt på bl a Aphanomyces cochlioides som är den vanligaste jordburna patogenen på sockerbetor i Sverige. Oljeväxterna innehåller glukosinolater som vid nedbrytning av växtdelarna bildar svavelhaltiga föreningar sk isothiocyanater. Dessa svavelhaltiga föreningar har i laboratorieförsök visat sig kunna hämma flera stadier i svampens utveckling. Även havre innehåller ämnen sk sapponiner som är skadliga för många jordburna svampar. 

Metodbeskrivning

Växthusförsök
Under 2004 gjordes inledande kärlförsök i växthus. Målet med kärlförsöken är att under standardiserade förhållanden testa olika gröngödslingsgrödor med avseende på deras hämmande effekt på jordburna svampar. Smittad jord från fält samlades in och i denna jord såddes de olika gröngödslingsgrödorna. De fick växa under ca 4 veckor. Därefter myllades växtdelarna ner i jorden i krukan där de växt. Krukorna fick sedan stå ca 14 dagar innan betor såddes. Betorna fick växa i fyra veckor. Dagligen inspekterades krukorna och varje döende eller svårt angripen planta markerades med en tandpetare. Efter de 4 veckorna bedömdes resterande plantor med avseende på rotbrandsangrepp enligt Larsson och Gerhardson (1990). Detta kärlförsök har följts upp under 2005 med test av ytterligare några sorter av oljerättika och vitsenap samt havre och engelskt rajgräs. 

Jordtest
Analys av marksmitta i jord sker genom att jord samlas in från fält. Därefter sås betor i jorden som får växa under fyra veckor. Bedömning av plantorna sker sedan på samma sätt som beskrivits för växthustesten ovan.

Försöksuppläggning i fält 2004-2005
Under hösten 2004 såddes fyra split plot försök med gröngödslingsgrödor hos fyra odlare. Precis innan sådden av betorna 2005 togs ledvisa jordprover för analys av svampsmitta i jorden. Under uppkomsten studerades angreppen av rotbrand vid två tillfällen, första gången i plantornas hjärtbladsstadium och andra gången ca 2-3 veckor senare. Under hösten kommer betorna att skördas och analyseras med avseende på ett flertal skördeparametrar samt bedömas med avseende på kroniska skador av jordburna svampar.
Under augusti månad 2005 har fyra nya fältförsök lagts ut. I fältförsöken testas effekten av höst- respektive vårplöjning av gröngödslingsgrödorna oljerättika, vitsenap, sareptasenap och havre. Som kontroll används stubb som höst resp. vårplöjs som övriga rutor. Försöksdesignen är precis som 2004 ett split plot försök med nedbrukningstidpunkt i storrutor och gröngödslingsgrödor i smårutor.
Under hösten 2005 kommer även flera praktiska fältförsök att läggas ut hos odlare för att utvärdera möjligheterna att införliva sanering med gröngödslingsgrödor i växtföljden. De praktiska försöken utförs i form av strimförsök. På två gårdar (Tullingagården och Karlsfält) i nordvästra Skåne där problem med rotbrand är ofta återkommande har två högglukosinolathaltiga sorter från Caliente Brand Mustards i England såtts, CBM99 och CBM119. Caliente Brand Mustad 99 består av sareptasenap (Brassica juncea) och har en glukosinolat halt som är hela 30% högre än i CBM119. Caliente Brand Mustard 119 består av B. juncea, Sinapis alba och Raphanus sativus (dock mindre än 0,5% i blandningen). På en gård i mellersta Skåne (Skiberöd) och en gård i östra Skåne (Färlöv) har oljerättikan Cassius såtts. Etableringen av grödorna i strimförsöken kommer att följas upp genom bedömningar av planthöjd, biomassa och marktäckning. Grödorna kommer att brukas ner i jorden företrädesvis på hösten. På samtliga fält med praktiska strimförsök kommer det att sås betor våren 2006. Gröngödslingsgrödornas effekt på betorna kommer att följas upp med rotbrandsbedömningar och analys av marksmitta genom jordtest. 
Hur etablering av gröngödslingsgrödorna ska ske har länge diskuterats. I ett examensarbete utfört av Agr. stud. Anders Rydén 2005 kommer etableringsförmågan vid sådd med olika utrustning och vid olika tidpunkter att studeras under hösten. Försöksplanen omfattar fem led: 1. kontrolled med Rapid-sådd av vitsenap efter skörd i obearbetad stubb av höstvete, 2. insådd av vitsenap med hjälp av 12 m rampspridare ca två veckor innan skörd av höstvete, 3. sådd av vitsenap med Väderstads Carrier utrustad med frölåda, 4. bredspridning med 12 meters rampspridare efter skörd i obearbetad stubb, nedmyllning med Carrier 4-5 cm djupt samt 5. bredspridning med 12 meters rampspridare strax efter skörd i obearbetad stubb, nedmyllning med en kultivatorkörning 5-8 cm djupt. Etableringen kommer att följas upp genom bedömningar av planttäthet, marktäckning, biomassa, planthöjd mm.

Preliminära resultat
Resultat från växthusförsöket 2005 (examensarbete A Ryden) visas i figur 1. Sjukdomsindexet (DSI) i kontrolledet var 48,7. Den största minskningen av sjukdomsindex gav engelskt rajgräs med nästan 30%. Oljerättikan Adagio och vitsenapen Maxi minskade båda sjukdomsangreppen med 20%. 

Figur 1. Växthustest av olika gröngödslingsgrödors hämmande effekt på jordburna svampar. OR = oljerättika, VS = vitsenap, SS = sareptasenap.

I fältförsöken analyserades mängden marksmitta före och efter odling av gröngödslingsgrödorna (tabell 1). Före odling av grödorna visade jordtesten av ledvisa prover tagna på sensommaren att DSI varierade från 51 till 58. Ny provtagning på våren efter nermyllning av grödorna visade att DSI generellt hade stigit till värden strax över 70 för samtliga grödor. Den stora ökningen av DSI i jordprov tagna på våren jämfört med prov tagna på hösten kan troligen förklaras med att oosporerna har olika stor groningsbenägenhet beroende på årstid och förhållanden i jorden. För varje led beräknades därför den procentuella förändringen mellan de olika provtagningstillfällena efter odling av gröngödslingsgrödorna (tabell 1). En skillnad i förändringen av oosporernas groningbenägenhet inom ett försök anses vara en effekt av behandling. Ökningen i groningsbenägenhet visade sig vara mindre vid höstplöjning än vid vårplöjning. I ledet med höst plöjning blev ökningen av sjukdomsindex (DSI) endast 30% jämfört med 35% i ledet med vårplöjning (p>0,05, NS). Alla gröngödslingsgrödorna hade lägre ökning i groningsbenägenhet (mellan 26 och 36%) jämfört med kontrollen på 42% (p>0,05, NS). Av de olika grödorna var ökningen lägst (26%) i ledet med den högglukosinolatghaltiga sareptasenapen Fumus. 
Generellt har angreppen av rotbrand på sockerbetorna varit liten under 2005 vilket till stor del troligen beror på den mycket kalla och torra våren. Sjukdomsindexen var generellt låga med värden kring 30. På en av försöksplatserna kunde dock tendenser skönjas till något lägre sjukdomsindex på betorna som växt efter höstplöjd oljerättika (Borgeby oljerättika DSI = 31,2 jämfört med kontroll DSI = 42,8, p = 0,08, NS). På försöksplatsen i Borgeby fanns också något fler betplantor i ledet efter höstplöjd oljerättika än i övriga led vid första räkningen vid 50% uppkomst. De led som hade minst antal plantor vid 50% uppkomst var sareptasenap och vitsenap. I båda dessa led kan en hög halt av glukosinolater ha haft en inverkan på uppkomsten. I samtliga försök var vitsenapen oerhört frodig, ca 0,5 m hög och i begynnande blomning. Sareptasenapen var endast ca 20 cm hög men är förädlad mot ett extra högt innehåll av glukosinolater.
Tabell 1. Sjukdomsindex före och efter odling och nermyllning av gröngödslingsgrödor samt procentuell förändring.

Referenser

Larsson, M. and Gerhardson, B. 1990. Isolates of Phytophthora cryptogea pathogenic to wheat and some other crop plants. Journal of Phytopathology 129:303-315.