Title: Avl for en bedre høne til økologisk ægproduktion
Author: Poul Sørensen
Last saved by: grh
Company: Danmarks JordbrugsForskning

Archived at http://orgprints.org/7191 

Avl for høns der er genetisk tilpasset en økologisk ægproduktion

Af seniorforsker Poul Sørensen, Afd. For Husdyravl og Genetik, Danmarks JordbrugsForskning. Forskningscenter Foulum.

Økologisk ægproduktion begyndte for ca. 6 år siden, og har siden da været gennem ganske mange problemer. På det seneste har det Dyre etiske Råd påpeget, at dødeligheden er 3 gange højere hos økologiske høns end hos burhøns. En af årsagerne til den højere dødelighed i økologiske besætninger er, at der anvendes høner, der lægger brunskallede æg. Disse har en erkendt højere dødelighed end høns med hvidskallede æg, som anvendes i bursystemer.

Det kan dog ikke bort forklares, at dødeligheden over de sidste 6 år har været 3-7% højere i den økologiske produktion end hos konventionelt fritgående høner. Selv om de to produktionssystemer ligner hinanden, er der forskelle, der kan være med til at forklare den højere dødelighed:
1.	Det er ikke tilladt at næbtrimme økologiske høner
2.	I den økologiske produktion er der store restriktioner på forebyggende sygdomsbehandling og 3 gange længere tilbageholdelses tid efter sygdom 
3.	Det er vanskeligere at sammensætte en balanceret fodring i den økologiske produktion. 

De seneste år har både producenter, rådgivere og forskningsverdenen været optaget af hvordan alle disse problemer kunne løses, herunder spørgsmålet om hønens avlsmæssige baggrund. Det er almindelig accepteret, at de høneafstamninger, der i dag er på markedet beregnet til høj ægproduktion i bursystemer, ikke er særlig velegnede til økologisk ægproduktion. 

Avlen med æglæggende høner sker i dag i store internationale avlsfirmaer, og antallet af disse er i dag indskrænket til nogle få på verdensplan, hvoraf LSL og ISA-Brown dominerer det danske marked. Høns fra disse selskaber lægger rigtigt mange æg i bursystemer, men så snart de bliver sat på gulv sammen med mange høns skaber de problemer i form af fjerpilning, kannibalisme og uhensigtsmæssig redeadfærd. 

For disse høner kan man tale om "Genetisk Burtilpasning". Årsagen hertil er, at avlsdyrene de seneste 40-50 generationer er udvalgt på baggrund af høj ægproduktion og god foderudnyttelse. Da hønen i testperioden er holdt i enkeltdyrsbure, har det ikke været muligt samtidigt at undersøge, om hun har haft en hensigtsmæssig adfærd i forhold til øvrige høner, om hun har været god til at gå på rede, og om hun har haft et godt immunsystem til at modstå bakterieinfektioner.

Resultatet af denne avlsprocedure, der har forløbet siden ca. 1950, er en høne der har forbedret sin produktion med ca 2 æg pr år, sådan at hun i den danske effektivitetskontrol lægger 336 æg på 13 måneder i bursystemer. Det har vist sig, at disse høner kun producerer 75% heraf under økologiske forhold, men langt mere problematisk er, at der i en del flokke er store problemer med fjerpilning, der ofte ender i kannibalisme, hvor en større eller mindre andel af hønerne dør. 

En mulig forklaring på, at avl for mange æg har en genetisk sammenhæng med uhensigtsmæssig adfærd, tager antageligvis udgangspunkt i den kendsgerning, at de evner, organer etc., der ikke har betydning for overlevelse og reproduktion efterhånden vil udtyndes/reduceres, idet den enkelte organisme ikke på noget tidspunkt " efterspørger" gener/geneffekter, der fremmer de givne egenskaber. 

På samme måde kan man hævde, at den genetisk betingede sygdomsresistens ikke bliver understøttet i et burmiljø, fordi den gødningsbetingede smitte næsten er helt elimineret, og dermed vil dyrenes egen forsvarsmekanisme, blive reduceret over mange generationers udvikling.

Det forhold at den økologiske produktion sætter nogle begrænsninger i valg af næringsstofkilder kan godt vise sig at være en begrænsende faktor i ægproduktionen, men også her har det vist sig at det er muligt at tilpasse sit avlsmateriale af høns til et foder med en lavere næringsstofværdi. Den såkaldte Svensk høne har vist sig at kunne klare sig godt på foder med 13,5 % råprotein efter at den gennem næsten 20 år har været avlet for flere æg på et foder bestående af byg, havre og ærter samt de nødvendige mineraler og vitaminer.

Det danske forbud mod at holde høns i bure, der indførtes i 50erne, og blev opretholdt indtil 1980, betød at 3-4 mindre danske avlsvirksomheder fortsatte avlsarbejdet op gennem 1970erne, samtidig med at avlsarbejdet i resten af verden koncentreredes om bursystemer. En af disse var Skalborg Kontrolhønseri, hvor Skalborghønen avledes. Kun høner der var villig til at gå på rede og som i øvrigt opførte sig hensigtsmæssigt i flokken havde en chance for at blive udvalgt som forældre.

Det danske avlsmateriale klarede sig fint i sammenligning med de internationale afstamninger i gulvsystemer, men var meget underlegne i bursystemer. Derfor stoppede avlsarbejdet med høns i Danmark, da bursystemer blev tilladt, og det danske avlsmateriale blev udsat (Næsten!) fordi ingen i fjerkræbranchen troede på at der nogensinde mere ville være en produktionsform udenfor bure.

Det viste sig, at Hellevad rugeriet i Vendsyssel havde overtaget Skalborgs Hønelinie og lige siden har drevet et beskedent avlsarbejde med denne linie. Der har de seneste år været interesse for Hellevad krydsningen i økologisk ægproduktion, da de i forsøg og praktisk ægproduktion har en hensigtsmæssig adfærd. 

Løsningen på de avlsmæssige tiltag omfatter to trin.
1.	En screening af det avlsmateriale der findes for at udpege det der her og nu er det bedst egnede
2.	Etablering af et langsigtet avlsarbejde, der kan et avlsmateriale der er velegnet til en økologik ægproduktion

Hvad angår det første trin er der arbejde i gang i flere Nordeuropæiske lande, også i Danmark, men endnu er den ideelle afstamning ikke fundet.

Hvad angår det mere langsigtede mål er der allerede gennemført dele af den nødvendige forskning, for at påbegynde et økologisk avlsarbejde med høns. Udviklingen af et avlsmateriale tager tid og er ganske kostbart såfremt der skal startes en hel ny organisation omkring kerneavl og opformering, derfor ville det bedste være at lægge det i tilknytning til et eksisterende avlsarbejde med fjerkræ. Et spørgsmål til afklaring er om det skal være på Dansk, Skandinavisk eller Nordeuropæisk plan, der skal arbejdes. Den sidste løsning er under overvejelse i en arbejdsgruppe, der arbejder på at etablere en EU-støttet forskningsindsats.