Archived at http://orgprints.org/3890 

Forslag til øget kvælstofeffekt af efterafgrøder ved optimeret artsvalg, management og placering.

Beskrivelse af tiltaget
Der foreslås fire tiltag:
1)	Ændring og udvidelse antallet af plantearter der kan bruges som efterafgrøder, især for at øge udnyttelsen af efterafgrøder med dyb rodvækst
2)	Ændring på regler om nedmuldningstid, især senere nedmuldning på sandjord
3)	Sikring af mere optimal placering af efterafgrøder i sædskiftet/bedriftstyper
4)	Dyrkning af efterafgrøder målrettet i områder, hvor nitratudvaskning skaber særlige miljøproblemer

Generelt handler de foreslåede tiltag om at udnytte de muligheder vi har i form af optimeret artsvalg, management eller placering, for at forbedre virkningen af de efterafgrøder der dyrkes. Vi har videnskabelig baggrund der dokumenterer at tiltagene kan virke. Vi har veldokumenterede eksempler fra Danmark og/eller fra udlandet der viser virkningen, men vi har ikke et stort antal forsøg, hvor de er afprøvet under en række forskellige forhold. Bl.a. derfor bliver vurderingen af den samlede kvantitative virkning, hvis tiltagene implementeres på landsplan, generelt usikker. Til gengæld omhandler forslagene nogle af de emner hvor der forventes at være fremtidige muligheder for at udvikle dyrkning af efterafgrøder til et mere effektivt redskab i landbrugets N-styring, og derfor må deres virkning på længere sigt, efterhånden som der opbygges mere viden og erfaring om metoderne, forventes at kunne blive større end den kan her og nu.

I vurderingerne af arealmæssig betydning og betydning for udvaskning er der taget udgangspunkt i forslaget fra afsnit (afsnit fra Elly, tittel?) hvor effekten af at øge arealet med efterafgrøder til 370.000 hektar beskrives med udgangspunkt i de eksisterende regler og praksis, hvorved efterafgrøderne især må forventes at bestå af græs undersået i korn. Forslagene i nærværende beskrivelse antager altså 370.000 hektar med efterafgrøder, men kommer med forslag til ændrede regler, der sigter på at forbedre virkningen. Vurderingerne af virkninger og omkostninger er tilsvarende vurdering af forbedrede virkninger og øgede eller sænkede omkostninger i forhold til forslaget om 370.000 hektar efterafgrøder dyrket efter nuværende regler og praksis.

1) Ændre og udvide antallet af plantearter der kan bruges som efterafgrøder, især for at øge udnyttelsen af efterafgrøder med dyb rodvækst
De nuværende regler om dyrkning af efterafgrøder begrænser sig til nogle få arter, græsser eller cikorie ved undersåning i korn, og rajgræs, rug og korsblomstrede arter ved såning efter høst. Hvis der dyrkes korsblomstrede arter kræves der dobbelt så stort et areal for at opfylde kravene. Disse regler fører i praksis til, at langt de fleste efterafgrøder er græs undersået i korn. Rajgræs er en velundersøgt og relativt dyrkningssikker efterafgrøde, hvilket naturligt har ført til regler der fremmer den som efterafgrøde. En del forskningsresultater har dog vist, at der i mange situationer kan opnås bedre resultater med andre arter af efterafgrøder. Ved sammenligning er det fundet at en del andre plantearter har væsentligt dybere rodvækst end rajgræs, og at det har stor betydning for deres optagelse af kvælstof især fra dybere jordlag (Kristensen and Thorup-Kristensen 2003; Thorup-Kristensen 2001; Thorup-Kristensen 1993). I undersøgelserne har rajgræs nået roddybder på 70-100 cm i løbet af efteråret når den blev sået i starten af august, vinterrug nåede mere end 100 cm dybde, og olieræddike opnåede roddybder på over 200 cm. Undersøgelserne viste samtidig, at disse forskelle har stor betydning for efterafgrødernes evne til at optage N fra dybere jordlag. Andre undersøgelser bekræfter, at korsblomstrede afgrøder har et højere potentiale for N optagelse end rug eller rajgræs, ihvertfald hvis de sås tidligt (Elers and Hartmann 1987). Disse undersøgelser er lavet på efterafgrøder, der er sået efter høst af en hovedafgrøde. Ved undersåning i korn, sådan som græsefterafgrøder normalt dyrkes, får efterafgrøden længere tid til at udvikle større roddybde. Alligevel viser resultater, at græs også under disse betingelser opnår effektive roddybder på højest 100 cm. Undersøgelser har vist at et antal andre plantearter kan bruges som undersåede efterafgrøder (Karlsson-Strese et al. 1998), og rodvækstmålinger har vist at nogle af disse arter kan opnå roddybder på mere end 200 cm når de dyrkes etableres ved undersåning i korn. Specielt cikorie og vajd har vist lovende resultater (Thorup-Kristensen, upubliceret). I gennemsnit af 4 forsøg reducerede cikorie undersået i byg mængden af nitrat i jordlaget fra 100 til 250 cm dybde med 25 kg N ha-1, mens rajgræs ikke havde effekt på dette jordlag. Resultaterne tyder samtidig på at vajd har en endnu bedre evne til at optage N fra større jorddybder, samt at der kan findes typer af cikorie med mere aktiv vækst sidst på efteråret der er bedre end de typer der primært har været afprøvet i forsøg indtil nu.

De omtalte målinger er lavet på lerjord. Der er ikke lavet tilsvarende undersøgelser på sandjord, men det må antages at virkningen af dyb rodvækst er mindre på sandjord end på lerjord, specielt på grovsandede jorder hvor planternes roddybde begrænses stærkt af jordens fysiske egenskaber.

Der kan også være andre grunde til at landmænd ønsker at vælge andre arter af efterafgrøder end rajgræs. Eftervirkningen af andre arter er ofte bedre, specielt har korsblomstrede arter ofte vist en særligt god eftervirkning (Vyn et al. 1999; Thorup-Kristensen 1994; Vyn et al. 2000), men i sammenligninger viser også vinterrug typisk en bedre eftervirkning end rajgræs (Schröder et al. 1996; Thorup-Kristensen 1994; Kuo et al. 1996). Forskellige arter af efterafgrøder giver forskellige muligheder i forbindelse med etablering og nedmuldning, har effekter på jordbårne sygdomme, jordstruktur (Breland 1995), andre plantenærinsstoffer end N og meget andet (Janzen and Schaalje 1992; Thorup-Kristensen et al. 2003). 

Valg af dybrodede arter kan forbedre miljøeffekten af efterafgrøderne. Nogle af de andre muligheder i ændret artsvalg, f.eks. forbedret N-eftervirkning, kan også forbedre miljøeffekten, men de er først og fremmest med til at give landmanden flere muligheder og muligheden for at opnå en bedre økonomi i dyrkning af efterafgrøder. 

Alt i alt er der behov for et mere frit artsvalg. Konkret for at øge udnyttelsen af dyb rodvækst foreslås det, at reglen om at areal med korsblomstrede efterafgrøder kun tæller halvt i arealregnskabet fjernes (men er du ikke enig i begrundelsen med at de ofte ikke kan etableres ordentligt?. Til gengæld foreslås kravene til såtid ændret, så korsblomstrede skal sås senest 15. august, mens vinterrug kan sås indtil 25. august. De korsblomstrede afgrøders fordele med dyb rodvækst kan primært udnyttes hvis de sås relativt tidligt, mens der ved senere såning kan forventes bedre resultater med vinterrug. Ved tidlig såning kunne reglerne med fordel give et incitament til at dyrke efterafgrøder med dybt rodsystem. Græsser bør ikke indgå i listen af arter til såning efter høst, da det er dokumenteret (Kristensen and Thorup-Kristensen 2003; Thorup-Kristensen 2001; Thorup-Kristensen 1993; Thorup-Kristensen 1994) at de under disse betingelser ikke virker lige så godt som vinterrug eller korsblomstrede arter. 

Til undersåning i korn er viden og erfaring omkring alternative arter endnu meget begrænset, men resultaterne tyder på, at der kan være betydelige perspektiver i at dyrke andre arter, både for at forbedre N eftervirkningen, men også virkningen på andre næringsstoffer, virkninger på jordstruktur sædskiftesygdomme og andre forhold (Thorup-Kristensen et al. 2003). Med de eksisterende regler er der slet ikke mulighed for at udnytte dybrodede arter til undersåning. Forslaget er derfor at ændre reglerne så de muliggør brug af andre arter end rajgræs ved at tilføje arter, der i undersøgelser viser lovende resultater. Foreløbige resultater tyder f.eks. på at arter som vajd, bibernelle, natlys og havesyre kan fungere godt som undersåede efterafgrøder (Karlsson-Strese et al. 1998; Thorup-Kristensen, upubliceret).

Både for efterafgrøder til undersåning og til såning efter høst foreslås det, at der gives mere generel mulighed for frit at vælge efterafgrødearter også ud over de her foreslåede, dog ikke bælgplanterat. For at tage højde for usikkerhederne kan det så kræves at de skal sås senest 10. august hvis de sås efter høst, og at der kræves et større areal end af de mere dokumenterede arter, f.eks. 1,5 gange så stort areal. 

2.	Hvilke effekter på kvælstofudnyttelse og –tab kan forventes?
Der er betydelige perspektiver i dette på længere sigt, forsøgsresultaterne viser at dyb rodvækst i nogle tilfælde kan forbedre virkningen af efterafgrøder drastisk. (Thorup-Kristensen 2001) fandt at nitratindholdet i jordlaget 100-150 cm blev reduceret fra 41 kg N ha-1 uden efterafgrøde, til 20 kg N ha-1 hvor der blev dyrket rajgræs og kun 0.4 kg N ha-1 under olieræddike der havde meget dyb rodvækst. I et andet forsøg med rajgræs, rug og ræddike efterafgrøder hvor der blev taget jordprøver og målt rodvækst helt til 250 cm dybde (Kristensen and Thorup-Kristensen 2003) blev det fundet at de tre efterafgrøder havde efterladt henholdsvis 87, 59 og 18 kg nitrat-N ha-1 i jorden, deraf henholdsvis 39, 27 og 8 kg nitrat-N i jordlaget 100-250 cm, og endnu upublicerede forsøg har vist tilsvarende store forskelle ved måling til stor dybde. I et forsøg med efterafgrøder undersået i byg blev der kun fundet et lavt nitratindhold i 0-100 cm i november, men alle efterafgrøder var istand til at reducere dette niveau lidt. I jordlaget 100-250 cm var der derimod en del nitrat (103 kg N ha-1), efterafgrøder med overfladisk rodvækst som rajgræs havde ingen effekt på dette jordlag, mens arter med dyb rodvækst bl.a. cikorie og vajd reducerede det med mellem 37 og 78 kg N ha-1. Den bedste effekt blev opnået med vajd der reducerede indholdet af nitrat-N fra 103 kg N ha-1 til kun 25 kg N ha-1 i jordlaget 100-250 cm. Resultaterne viser altså at effekten kan være meget stor når der er betydelige mængder N i dybe jordlag og efterafgrøder er istand til at udvikle rødder der. Vi mangler viden om hvor meget N der normalt findes i de dybere jordlag, og om hvor ofte vi i praksis vil være istand til at få efterafgrøder til at udnytte dette. 

På kort sigt kan efterafgrøder med dyb rodvækst kun udnyttes på en lille del af arealet. Den store del af arealet, der p.t. dyrkes med undersåede græsefterafgrøder, vil fra starten påvirkes meget lidt. Med et efterafgrødeareal på 370.000 hektar og et skøn på en gennemsnitlig 5% øget effekt (stor effekt, men på en lille del af arealet) bliver den samlede effekt ca. 450 ton N/år. 

På længere sigt er det muligt at dyrkning af dybrodede efterafgrøder kan udbredes til en langt større andel af arealerne med efterafgrøder, med mulighed for at opnå en stor effekt som omtalt ovenfor. Hvis der regnes med 50% bedre effekt af efterafgrøderne kan det blive 4.500 ton N/år. Usikkerheden på dette estimat er stor. 

Med efterafgrøder der reducerer nitratudvaskning mere effektivt, og hvoraf flere har vist sig at have væsentligt større N-eftervirkning, end den man normalt finder for rajgræs, kan der forventes en betydelig effekt på N-udnyttelsen.

3.	Hvilke effekter på udbytte og kvalitet kan forventes?
Behandles under punkt 4.

4.	Omkostninger og gevinster ved udnyttelse
Der vil stort set ikke være omkostninger ved forslaget, da det først og fremmest stiller landmændene friere i deres valg af efterafgrøder. Forslaget vil gøre det lettere for landmændene at optimere deres dyrkning af efterafgrøder. Efterafgrøder med dyb rodvækst, der optager mere N, vil også generelt have større N-eftervirkning. Landmændene får også forbedrede muligheder for at søge at udnytte de andre andre gunstige virkninger, der kan være af efterafgrødedyrkning. I princippet kan disse fordele medføre øget udbytte og/eller forbedret kvalitet. I økologisk jordbrug er sådanne muligheder blevet dokumenteret (Thorup-Kristensen 1999), i konventionelt jordbrug forventes fordelene at være væsentligt mindre.

5.	Arealmæssigt omfang af udnyttelse
Fra starten ret begrænset, men på længere sigt kan det i princippet omfatte det meste af arealet med efterafgrøder. På de egentlige sandjorder må værdien af dybrodede antages at være begrænset. Hvor udbredt det i praksis bliver afhænger helt af den udbygning af viden og erfaring, der vil ske i de kommende år.

6.	Tidshorisont for implementering 
Forslaget kan implementeres med det samme, men der er behov for mere viden og erfaring især omkring effekten af dybrodede efterafgrøder til undersåning, så der vil gå en del år inden virkningen kan slå fuldt igennem. 

7.	Barrierer for implementering
Der er ingen umiddelbare barrierer for forslaget, det vil give landmændene større handlefrihed omkring dyrkning af efterafgrøder så det kan tværtimod virke fremmende.

2) Ændre på regler om nedmuldningstid, især senere nedmuldning på sandjord
De eksisterende regler om nedmuldningstid kræver tidligst nedmuldning 20. oktober. Med så tidlig nedmuldning kan efterafgrødens effekt forringes (Mose C.H 1999; Sanderson et al. 1999; Thorup-Kristensen 1996a; Torstensson 1998; Wallgren and Linden 1994; Hansen et al. 1997), enten ved at den ikke når at tømme jorden effektivt inden nedmuldning, eller ved at N fra efterafgrøden når at mineraliseres efter nedmuldningen og udvaskes inden næste forår. Dette er især et problem på sandjorder og i de mest nedbørsrige egne af landet, hvor nedvaskningen kan ske meget hurtigt. På disse jorder er der behov for at efterafgrøderne overvintrer levende på marken. Også på lerjord har forsøg vist, at nedmuldning 20. oktober kan være for tidligt, med klart bedre virkning ved nedmuldning i slutningen af november (Thorup-Kristensen 1996a).

Forslaget er at ændre nedmuldningstiden til 1. februar i de sydlige og vestlige dele af Jylland, hvor udvaskningen går særligt hurtigt, og til 1. november i resten af landet. 

2.	Hvilke effekter på kvælstofudnyttelse og –tab kan forventes?
(herunder vurdering af korttids kontra langtidseffekt samt af usikkerhed ved vurderingen)
Forslaget er vel ikke et nyt tiltag, mere et forslag til justering af den eksisterende lovgivning udfra den viden vi nu har. Hvis forslaget fører til mere optimal nedmuldningstid på 25% af efterafgrødearealet (godt 90.000 ha), og på disse arealer medfører i gennemsnit 10 kg N ha-1 mindre udvaskning, vil den samlede effekt blive godt 900ton N/år. Usikkerheden på dette estimat er stort, især fordi det er ukendt, hvor stor en del af arealerne med efterafgrøder, der allerede overholder de foreslåede skærpede krav.

Det er dokumenteret at senere nedmuldningstid fører til øget N-udnyttelse (Wallgren and Linden 1994; Sanderson et al. 1999; Thorup-Kristensen 1996b).

3.	Hvilke effekter på udbytte og kvalitet kan forventes?
For tidlig nedmuldning af efterafgrøder forringer deres eftervirkning, så en mere optimal nedmuldningstid kan forbedre udbyttet af den følgende afgrøde. Risikoen for for sen nedmuldning, hvilket også kan reducere eftervirkningen (Wagger 1989), øges dog også lidt. Samlet set kan en lille positiv effekt forventes. 

4.	Omkostninger og gevinster ved udnyttelse
Med en kortere periode til at foretage nedmuldningen kan det kræve øget kapacitet til arbejdet, og der er en lidt øget risiko for, at nedmuldning kommer til at ske for sent eller kolliderer med andre arbejdsopgaver. Som nævnt ovenfor kan der til gengæld forventes en lille positiv effekt på udbytte. 

5.	Arealmæssigt omfang af udnyttelse
Ændringer vil især ske på de mest vestlige/sandede jorder, måske ca. 1/3 af det samlede areal med efterafgrøder. Det er uvist, hvor stor en del af disse arealer der allerede overholder de foreslåede skærpede krav, og hvor store områder der skal ændre praksis på.

6.	Tidshorisont for implementering 
Kan implementeres straks.

7.	Barrierer for implementering
De skærpede krav kan gøre dyrkningen af efterafgrøder mere besværlig for landmændene i nogle situationer.

3) Sikre mere optimal placering af efterafgrøder i sædskiftet/bedriftstyper
Effekten på nitratudvaskning af at dyrke en efterafgrøde varierer i høj grad udfra de konkrete forhold i den mark de dyrkes i. Effekten kan varierer fra ca. 10 kg N ha-1 (Jensen 1991; Richards et al. 1996) til over 200 kg N ha-1 i sjældne tilfælde (Müller and Sundman 1988; Francis 1995; Thorup-Kristensen 1994; Thorup-Kristensen 2001; Thorup-Kristensen 1994). Der er stor forskel på, hvor meget kvælstof forskellige afgrøder efterlader i marken, og efterafgrøder har størst effekt, hvor der er mest kvælstof, der ellers kan udvaskes. Men også andre aspekter af markens dyrkningshistorie, samt hvor lang tid efterafgrøden kan få til sin udvikling (Elers and Hartmann 1987; Sørensen and Thorup-Kristensen 1993) og hvad der skal dyrkes i det følgende år (Willumsen and Thorup-Kristensen 2001) kan være vigtigt, for den effekt en efterafgrøde får. 

I de eksisterende regler tages der ikke stilling til, hvor i sædskiftet en efterafgrøde skal placeres, kravene går alene på, hvor tidligt efterafgrøden skal etableres. Effekten af efterafgrøder kan forbedres ved at kræve, at de dyrkes efter bestemte afgrøder, f.eks. specialafgrøder som grønsager, kartofler og spinatfrø hvor disse høstes tidligt, f.eks. før 10. august. Også efter vinterbyg og vinterraps kan efterafgrøder give en god effekt, fordi den relativt tidlige høst betyder længere tid til efterafgrødens udvikling. Man kan næppe kræve efterafgrøder efter alle marker med vinterbyg eller vinterraps, men hvor landmanden f.eks. har en mulighed for at dyrke efterafgrøden enten efter vinterbyg eller efter vinterhvede, vil det være en fordel med regler der tilskynder til at de dyrkes efter vinterbyggen.

Det er velkendt, at ikke alle bedriftstyper leder til lige stor risiko for N udvaskning. Kravene til dyrkning af efterafgrøder kan derfor strammes specielt på husdyrbrugene.

2.	Hvilke effekter på kvælstofudnyttelse og –tab kan forventes?

Dyrkning af efterafgrøder efter tidligt høstede specialafgrøder kan vel omfatte i størrelsesordnen 5000 hektar. I 2002 blev der dyrket knapt 200.000 hektar med vinterbyg og vinterraps. Da langt fra hele dette areal kan forventes at blive dyrket med efterafgrøder kan der antages et samlet areal på ialt 75.000 hektar. Med en skønnet forbedret virkning på i gennemsnit 20 kg N ha-1 i forhold til at dyrke de samme efterafgrøder som græs undersået i korn, vil det ialt give en virkning på 1.500 ton N. Hvis der samtidig flyttes f.eks. 30.000 hektar med efterafgrøder fra planteavlsbrug til husdyrbrug, og det også øger effekten af dem med 20 kg N ha-1 kan den samlede virkning øges til 2.100ton N. Især vurderingen af antal hektar, tiltaget kan omfatte er usikker, så den samlede vurdering af tiltagets effekt er meget usikker, men det er sikkert at der kan nås en væsentlig effekt.

Ved at flytte efterafgrøder til arealer, hvor de kan optage mere N og forhindre mere udvaskning, kan der opnås en større eftervirkning og dermed en forbedret N udnyttelse.

3.	Hvilke effekter på udbytte og kvalitet kan forventes?
I det omfang tiltaget vil tvinge landmænd til at skifte fra vintersædsdyrkning til vårsædsdyrkning vil det sænke det samlede høstudbytte, og i øvrigt betyde at landmændene i en række tilfælde ikke kan gennemføre det sædskifte, der vil give dem optimalt udbytte. Forslaget vil dog ikke øge arealet med efterafgrøder, men placere det anderledes i sædskifterne/på bedrifterne, så hvor meget arealet med vintersæd samlet vil reduceres er uklart. Det udbyttetab, der opstår, vil i et vist omfang modvirkes ved, at efterafgrøderne får større N optagelse og dermed bedre eftervirkning, men samlet set må der forventes et udbyttetab.

4.	Omkostninger og gevinster ved udnyttelse
Forslaget vil føre til flere efterafgrøder der etableres efter høst frem for ved undersåning, og det må forventes at give lidt større omkostninger. Ang. effekter på udbytte se punkt 3 ovenfor.

5.	Arealmæssigt omfang af udnyttelse
Se punkt 2 ovenfor. 

6.	Tidshorisont for implementering 
Kan implementeres straks.

7.	Barrierer for implementering
De forventede omkostninger ved gennemførelse af forslaget vil udgøre en barriere for implementeringen.

4) Dyrke efterafgrøder målrettet i områder hvor nitratudvaskning skaber særlige miljøproblemer
Man får mest miljø for pengene, når efterafgrøderne dyrkes der, hvor der især er miljøproblemer med nitratudvaskningen. På samme måde, som det allerede i et vist omfang gøres med SFL områderne, kan dyrkning af efterafgrøder målrettes imod områder hvor der er følsomme grundvandsmagasiner eller naturværdier, der skal beskyttes. Det kan også overvejes at målrette dyrkning af efterafgrøder imod landområder hvor afstrømningen sker til de indre farvande, hvor der ofte forekommer iltsvind, frem for de landområder hvor afstrømningen sker til Nordsøen. 

Den foreslåede dyrkning af efterafgrøder i områder, hvor de kan forventes at være særligt vigtige for miljøet, betyder at bedrifter i disse områder kan blive tvunget til at dyrke et relativt stort areal med efterafgrøder. Det vil kræve ændringer i deres dyrkning og sædskifte, hvilket naturligvis vil være en barriere for forslagets gennemførelse. 

2.	Hvilke effekter på kvælstofudnyttelse og –tab kan forventes?
(herunder vurdering af korttids kontra langtidseffekt samt af usikkerhed ved vurderingen)
Forslaget omfatter ikke øget eller ændret dyrkning af efterafgrøder, men at de i større omfang dyrkes der, hvor deres miljøeffekt er mest værdifuld. Der forventes dermed ikke nogen særlig ændring i efterafgrødernes samlede effekt, men derimod en større værdi af deres effekt.

3.	Hvilke effekter på udbytte og kvalitet kan forventes?
Forslaget må samlet set forventes at have lille effekt, da det kun handler om at dyrke efterafgrøderne andre steder. 

4.	Omkostninger og gevinster ved udnyttelse
Som under punkt 3 ovenfor, forventes der samlet en meget begrænset effekt. Forslaget vil dog betyde skærpede krav til efterafgrøder for nogle landmænd, og lempelser for andre. For nogle landmænd vil der altså blive tale om meromkostninger.

5.	Arealmæssigt omfang af udnyttelse
Afhænger helt af politiske prioriteringer af de forskellige miljøproblemer ved nitratudvaskningen.

6.	Tidshorisont for implementering 
Kan i princippet implementeres hurtigt, men de relevante områder for mere intensiv dyrkning af efterafgrøder skal først udpeges, og der skal vel forhandles kompensation til de landmænd der rammes af forslaget.

7.	Barrierer for implementering
Der vurderes at være en betydelig viden om, hvilke områder det kunne være relevant at øge indsatsen imod nitratudvaskning i. Omkostningerne til forslaget vil specifikt ramme landmænd i de områder der udpeges, og det vil udgøre en barriere.

8.	Referencer

Breland,T.A. 1995. Green manuring with clover and ryegrass catch crops undersown in spring wheat: effects on soil structure, Soil Use & Management 11: 163-167.
Elers,B. and Hartmann,H.D. 1987. Biologische Konservierung von Nitrat, Gemüse 4: 210-214.
Francis,G.S. 1995. Management practices for minimising nitrate leaching after ploughing temporary leguminous pastures in canterbury, new zealand, Journal of Contaminant Hydrology 20: 313-327.
Hansen,E.M., Djurhuus,J., and Dick,W.A. 1997. Nitrate leaching as influenced by soil tillage and catch crop, Soil biology and tillage 41: 203-219.
Janzen,H.H. and Schaalje,G.B. 1992. Barley response to nitrogen and non-nutritional benefits of legume green manure, Plant & Soil 142: 19-30.
Jensen,E.S. 1991. Nitrogen accumulation and residual effects of nitrogen catch crops, Acta Agriculturae Scandinavica 41: 333-344.
Karlsson-Strese,E.M., Rydberg,I., Becker,H.C., and Umaerus,M. 1998. Strategy for Catch Crop Development II. Screening of Species Undersown in Sping Barley (Hordeum vulgare L.) with Respect to Catch Crop Growth and Grain Yield, Acta Agriculturae Scandinavica Section B - Soil and Plant Science 48: 26-33.
Kristensen,H.L. and Thorup-Kristensen,K. 2003. Root growth and nitrate uptake of three different catch crops in deep soil layers, Soil Science Society of America Journal.
Kuo,S., Sainju,U.M., and Jellum,E. 1996. Winter cover cropping influence on nitrogen mineralization, presidedress soil nitrate test, and corn yields, Biol.Fertil.Soils 22: 310-317.
Mose C.H. Nedbringningstidspunkt for kløvergræs - Påvirkning af kvælstofmineraliseringen og udnyttelsen hos den efterfølgende afgrøde.  1999. 

Müller,M.M. and Sundman,V. 1988. The fate of nitrogen (15N) released from different plant materials during decomposition under field conditions, Plant & Soil 105: 133-139.

Richards,I.R., Wallace,P.A., and Turner,I.D.S. 1996. A comparison of six cover crop types in terms of nitrogen uptake and effect on response to nitrogen by a subsequent spring barley crop, Journal of agricultural science 127: 441-449.
Sanderson,J.B., MacLeod,J.A., and Kimpinski,J. 1999. Glyphosate application and timing of tillage of red clover affects potato response to N, soil N profile, and root and soil nematodes, Can.J.Soil Sci. 79: 65-72.
Schröder,J.J., Vandijk,W., and Degroot,W.J.M. 1996. Effects of cover crops on the nitrogen fluxes in a silage maize production system, Netherlands Journal of Agricultural Science 44: 293-315.
Sørensen,J.N. and Thorup-Kristensen,K. 1993. Nitrogen effects of non-legume catch crops, Zeitschrift Fur Pflanzenernährung und Bodenkunde 156: 55-59.
Thorup-Kristensen,K. 1993. Root development of nitrogen catch crops and of a succeeding crop of broccoli, Acta Agriculturae Scandinavica Section B - Soil and Plant Science 43: 58-64.
Thorup-Kristensen,K. 1994. The effect of nitrogen catch crop species on the nitrogen nutrition of succeeding crops, Fertilizer Research 37: 227-234.
Thorup-Kristensen,K. 1996a. Effect of catch crop incorporation time on N availability for a succeeding crop. In J.J.Schröder, editor, In: Long term reduction of nitrate leaching by cover crops, First progress report of EU concerted action (AIR3) 2108. Wageningen, pp. 49-54.
Thorup-Kristensen,K. 1996b. Effect of catch crop incorporation time on N availability for a succeeding crop. In J.J.Schröder, editor, In: Long term reduction of nitrate leaching by cover crops, First progress report of EU concerted action (AIR3) 2108. Wageningen, pp. 49-54.
Thorup-Kristensen,K. 1999. An organic vegetable crop rotation aimed at self-sufficiency in nitrogen. In J.E.Olesen, R.Eltun, M.J.Gooding, E.S.Jensen, and U.Köpke, editors, DARCOF, pp. 133-140.
Thorup-Kristensen, K. Are differences in root growth of nitrogen catch crops important for their ability to reduce soil nitrate-N content, and how can this be measured? Plant & Soil 230, 185-195. 2001. 

Thorup-Kristensen,K., Jensen,L.S., and Magid,J. 2003. Catch crops and green manures as biological tools in nitrogen management in temperate zones, Adv.Agron. 79: 227-301.
Torstensson,G. 1998. Nitrogen delivery and utilization by subsequent crops after incorporation of leys with different plant composition, Biological Agriculture & Horticulture 16: 129-143.
Vyn,T.J., Faber,J.G., Janovicek,K.J., and Beauchamp,E.G. 2000. Cover crop effects on nitrogen availability to corn following wheat, Agronomy Journal 92: 915-924.
Vyn,T.J., Janovicek,K.J., Miller,M.H., and Beauchamp,E.G. 1999. Soil nitrate accumulation and corn response to preceding small-grain fertilization and cover crops, Agronomy Journal 91: 17-24.
Wagger,M.G. 1989. Time of desiccation effects on plant composition and subsequent nitrogen release from several winter annual cover crops, Agronomy Journal 81: 236-241.
Wallgren,B. and Linden,B. 1994. Effects of catch crops and ploughing times on soil mineral nitrogen, Swedish Journal of Agricultural Research 24: 67-75.
Willumsen,J. and Thorup-Kristensen,K. 2001. Effects of green manure crops on soil mineral nitrogen available for organic production of onion and white cabbage in two contrasting years, Biological Agriculture & Horticulture 18: 365-384.