Archived at http://orgprints.org/3882

Plantedække øger udnyttelsen af N i økologiske grønsager
Det økologiske grønsagssædskifte i Årslev blev fra starten planlagt så vi kunne arbejde med de vigtigtste grønsagsarter, og så vi kunne studere sædskiftets især sædskiftets kvælstofhusholdning. For at undersøge hvor langt man kan komme med styring af kvælstof i sædskiftet, valgte vi slet ikke at tilføre gødning til afgrøderne. 

Sædskiftet er et 6-marksskifte, og selvom det er et grøngsagssædskifte, dyrker vi kun grønsager i 3 ud af de 6 år. I de andre 3 år dyrker vi korn, indtil 2002 dyrkede vi dog kun 2 år med korn og et år med grøngødning. Når vi dyrker så meget korn i et grønsagssædskifte, er det fordi vi på den måde kan lave et sædskifte der fungerer langt bedre end et helt intensivt grønsagssædskifte, både. Vi kan opnå bedre resultater både miljømæssigt og med hensyn til næringsstoffer, ukrudt, sygdomme og skadedyr fungerer langt bedre end et helt intensivt grønsagssædskifte.

Overordnet er strategien for kvælstof ud på at have efterafgrøder tit som muligt, undtagelsen er de 25% af arealet hvor vi dyrker gulerødder, porrer og løg. Disse grønsager høstes så sent, at vi ikke kan nå at etablere en effektiv efterafgrøde efter høst. Efter høst af kål lader vi kålstubben gro videre, efter ærter sår vi olieræddike og efter kornafgrøderne kan udlægget gro videre igennem efteråret. Hvor vi ikke har grønne marker kan der nedvaskes kvælstof, og vi prøver derfor året efter at dyrke afgrøder eller efterafgrøder med dybt rodsystem, som kan optage noget af det kvælstof, der er vasket dybere ned i jorden. 

Resultaterne har klart vist at plantedække i efteråret har den ønskede effekt, jordens N fastholdes i efteråret, og N frigives så om foråret til afgrøderne. Også dyrkning af afgrøder med dybt rodsystem har vist sig effektivt, og både kål og efterafgrøden olieræddike har rodvækst til mere end 2 meters dybde og optager N der var vasket dybt ned i jordprofilen. 

Samlet set har strategien virket godt, og vi har nu igennem 8 år dyrket vellykkede grønsagsafgrøder uden at tilføre gødning til sædskiftet. Kvælstofforsyningen til afgrøderne har naturligvis ikke været høj, men vi har opnået gode udbytter med mange af afgrøderne. Vi har dyrket grønsagsafgrøderne efter de bedste forfrugter, så det er især nogle af kornafgrøderne der har været noget N manglende. Alligevel har udbyttet været acceptabelt, og den lave N forsyning til kornet betyder rigtigt vellykkede kløvergræsudlæg som grøngødning efter høst. Den eneste grønsagsafgrøder der ser ud til at have manglet N er hvidkål. Vi har høstet rimelige udbytter på omkring 65 t/ha, men vi kunne have høstet noget mere, hvis vi havde tilført gødning.  

På baggrund af de gode resultater med N forsyningen har vi siden 2003 valgt at ”stramme skruen yderligere”, ved at erstatte helårsgrøngødningen med nok en kornafgrøde. Skiftet i kornafgrøder fra at dyrke 2 marker med byg til nu at dyrke 3 kornmarker med henholdsvis byg, havre og vinterrug har fungeret godt i 2003, men det kan til dels skyldes at vinteren 2002 til 2003 var så tør at tabet af N ved udvaskning var væsentligt lavere end normalt. Det bliver spændende i år at se hvordan hvidkål og porrer klarer sig når de dyrkes efter et rødkløverudlæg i stedet for som tidligere efter en helårsgrøngødning. Vi har rigtigt gode erfaringer med kløverudlæg som grøngødning, men om de kan give tilstrækkelig med N til så krævende grønsagsafgrøder er ikke sikkert.

Sædskiftet har givet mange erfaringer og resultater. Især ukrudt har været et mindre problem end forventet, selvom der naturligvis skal luges meget ukrudt væk i løg og gulerødder. Det alsidige sædskifte betyder at vi effektivt kan bekæmpe rodukrudt i rækkeafgrøderne. I grønsagsafgrøderne er der efterhånden udviklet mange muligheder for at begrænse ukrudtsbestanden, og for mekanisk at bekæmpe det som alligevel kommer frem. Flere sygdomme og skadedyr har også voldt mindre problemer end forventet. Især har løgskimmel og gulerodsfluer (dem der giver ”orm i gulerødder”) ikke spredt sig så kraftigt i de økologiske løg og gulerødder som vi har set i tilsvarende konventionelle afgrøder. At løgskimmel har spredt sig langsommere skyldes sansynligvis at løgtoppen ikke bliver så tæt og får så høj N koncentration i de økologiske løg som i de konventionelle, årsagen til det lavere angreb af gulerodsfluens larver kender vi ikke. Bladrandbiller i ærterne har derimod voldt større problemer end vi forventede, så ærterne har givet et noget skuffende resultat. Problemet kan bl.a. skyldes, at vi arbejder med små marker tæt på hinanden. så bladrandbillerne let kan flyve fra sidste års ærtemark til den nye, et problem der ofte vil være mindre i praksis. Men det har været noget af en overraskelse at netop ærter har været problemafgrøden i et ugødet sædskifte hvor N forsyning kunne forventes at være det største problem.